- I tidigare avsnitt... - Växte du upp på Fiddler's Neck?
Den här är programmerad att ge 30 sekunders förvarning.
Jag och min bror är inte alltid överens, men ingen får skada honom.
Henry Blomfeld, vicechefen för försvarsunderrättelsetjänsten DIA.
- De kollar upp mig. - DIA?
Under sex år förutsåg de prekognitiva alla mord i Washington.
De kom hit som barn och klarar sig inte i vår värld.
- Agatha blir personerna i synerna. - Jag känner som offret.
Arthurs hjärna uppfattar namn, fakta och annan information.
- Vad är det värt på svarta börsen? - Men Dash... ser det fruktansvärda.
- Vi kan ändra på framtiden. - Det förflutna är svårare att undfly.
Dashiell... Minns du mig? Jag heter Wally.
Jag ska hjälpa er.
Var...?
Var i tiden är vi?
I nuet. Det här är nuet, Dash.
Så där, ja.
Ett steg i taget. Era kroppar kommer att minnas hur man gör.
- Läste ni pressmeddelandet? - Ja.
De ska släppas och leva lyckliga i alla sina dagar.
- De ska inte bli störda. - Och vad ska ske på riktigt?
Hemligt. Ingen vill kännas vid det. Om de försvinner kan alla sova gott.
- Vi hade planer för dem. - Vilka hade inte det?
Nu får de leva som vanliga människor. Eller försöka.
De är inte skapta för vår värld och överlever inte därute.
Vilket slöseri.
- Era identiteter har raderats. - Raderats?
- Så vi existerar inte? - Det är enda sättet att skydda er.
- Ingen vet vilka ni är. - Vi klarar oss inte utan identiteter.
- Jo, på vissa platser. - Ni får en karta och pengar.
- Ni släpps i Sprawl. Köp en bil där. - Vi kan inte köra.
- Då får ni lära er det. - Vart ska vi ta vägen?
Vi vill inte veta. För er och landet är anonymitet det bästa skyddet.
- Hur ska vi överleva därute? - Tack vare er tankeförmåga.
De var tre stycken: Dash, Arthur och Agatha.
De kallades "De prekognitiva".
De kunde se mord innan de skedde.
I sex år var de frihetsberövade mot sin vilja i syfte att rädda liv.
Men när det statliga programmet PreCrime lades ner släpptes de fria.
De har hållit sig gömda för omvärlden - tills nu.
Det är på tiden.
Ta väskan!
- Vilken tid stod det på ölreklamen? - 21.42.
- Men du vet inget om platsen? - Jag känner igen ölmärket.
Det såg ut att hända i centrum och det gick snabbt. En minut kvar.
Nej! Hur kunde vi missa det?
Klockan på skylten går för fort. 40 minuter var för ont om tid.
Jag är ledsen. Jag såg det inte tidigare än så.
Det var inte så jag menade.
Vi har haft tur. Jag hade glömt bort hur det känns att förlora.
- Du... Vi borde ge oss av. - Ska vi inte berätta vad vi vet?
Och säga vad du såg i din syn? Vi har ingen anledning att vara här.
- Så de får komma undan? - Jag ringer utredarna i morgon.
Vi måste vara lika smarta som arga. Ta känslan du bär på nu-
-och ta med den till jobbet i morgon.
Färdiga. Vi packar ihop allt nu.
- Röda diamanter ger mest valuta. - De har lägsta värdet på fyra år.
- Sätter ni så mycket pengar på spel? - Förlåt, Matthis.
Köp stenarna för marknadsvärdet så tar vi ett nytt möte lite senare.
- Jobbar du över? - Det är morgon i Antwerpen.
- Vill du ha nåt att dricka? - Ja, faktiskt.
- Jobbig dag på kontoret? - Vi förlorade en. Jag ringde dig.
- Du måste också ha sett det. - I centrum? Såg bara "3rd Street."
Ett rån som slutade illa. Varför behövde de döda honom?
- Kan du ge mig nåt mer? Ett namn? - Du jobbar väl på PreCrime?
- Låt utredarna ta hand om det. - Jag kan hjälpa dem med bevisen.
Överlåt det åt vaktmästarna.
- Har du ett namn? - Ja.
En massös. Du behöver slappna av. Hon är duktig med mer än händerna.
Haka inte upp dig på de du inte kan rädda. Det har jag aldrig gjort.
Jag vet vad du tänker.
Det är ingen fara. Han blir inget problem.
- Låt andra utreda det här fallet. - De vet mindre. Jag kan hjälpa dem.
- Varför släpper du det inte? - Jag släpper ingen av dem.
- Du kommer att rädda andras liv. - Tänk om rånarna mördar fler.
Vad händer då?
"Omri Nellas. One Capital Trust-banken."
"Sterling Road."
Jag har dubbelkollat men hittar inga uppgifter om nån utryckning.
- Ingen rapport om nåt knivmord. - Vi såg sjukvårdare hämta kroppen.
- Ingen har anmält det till oss. - Det går inte ihop.
Jag hade gärna velat hjälpa.
- Hejsan. Är det här Nellas bostad? - Vem undrar?
Jag heter Dash Parker och är analytiker på Metro-polisen.
- Får jag komma in, mrs...? - Nellas. Javisst, stig på.
Ursäkta att jag stör. Jag förstår att det är jobbigt.
- Inga problem. - Jag beklagar verkligen sorgen.
Sorgen? Har det hänt nåt?
- Har ni inte fått höra nåt? - Hört vad? Vad har hänt?
Mrs Nellas...
Omri mördades i ett rån i går på väg hem från banken.
Men jag...
Jag trodde att han åkte på affärsresa i går morse.
- Han skulle höra av sig om först... - Jag trodde att nån hade berättat.
Han var nog på väg hem från banken. Allt gick så snabbt.
- Är du säker på det här? - Ja, jag är rädd för det.
Jag uppskattar verkligen besöket.
Men du knackade på fel dörr i dag.
ÅR 2054 TVÅ MÅNADER EFTER PRECRIME
- Vad gör vi nu? - Vi beter oss normalt.
Är allt bra?
Hejsan!
- Vad får det lov att vara? - Säg det, du.
Vi har hamburgare och öl och dagens specialare är...
Jag tycker inte om köttfärslimpa.
Vad lustigt. Hur visste du att det var köttfärslimpa?
Jag läste dina tankar.
Okej då.
- Vart tar vi vägen nu? - Innan vi åkte så läste jag om en ö.
Fiddler's Neck. Den tillhörde fastlandet innan vattnet steg.
Nu är det en bortglömd plats men det går en färja varje morgon.
Vi sover här i natt och åker dit i morgon.
Varsågod.
Ingen fara. Den andra klunken brukar gå bättre.
Dash Parker här. Lämna ett meddelande.
Var är du? Det finns inga uppgifter om gårdagens mord.
Jag såg att du kollade upp en adress och hoppas att du inte gör nåt dumt.
Metro-polisen!
Linser.
Blod.
Gör en analys.
Dash...
De tog Dash och har varit här. Jag hoppades att du skulle veta mer.
- Vad skulle nån vilja Dash? - Han rotade i mordet i går kväll.
- Skickade du ut honom ensam? - Han gav sig av på egen hand.
- Så du rår inte för nåt som hände? - Såg du nåt?
Jag menar inte Dash, utan mordet på bankmannen.
Han hette Nellas och blev knivhuggen.
Jag hittade blodspår efter Dash i Nellas lägenhet.
- Har du kontaktat polisen än? - Nej, jag ville prata med dig först.
- Bra, ring ingen. - Arthur! Vet du nåt?
Dash berättade om mordet och jag bad honom att hålla sig borta.
Varför?
- För jag vet vem Nellas jobbade för. - Capital Trust.
Han var anställd där, men han jobbade för nån annan.
- Han kan inte stanna här. - Vi brukar inte hålla folk vid liv.
- Vad sa Van Zant? - Att han är på väg.
Titta, Cleo. Nån har vaknat.
- Det är bieffekterna av klormetanen. - Slår hårt och gör dig skakis.
- Han var redan skakis. - Kan nån förklara vad som händer?
- Vad gör jag här? - Du frågade efter Omri Nellas.
- Vad vet du om honom? - Han säger att Nellas är död.
- Varför tror du det? - För att jag såg det.
- Känner jag dig? - Det tror jag inte.
Om vi hade träffats så skulle du knappast ha överlevt.
Du behöver inte viska. Här kan ingen höra dig skrika.
Låt inte det hindra dig. Du lär visst veta vad som hände min vän?
- Ni har tagit fel person. - Det är så det brukar låta.
Varför knackade du på hemma hos Omri Nellas?
- Han blev mördad i går. - Och du bevittnade det?
På håll. Han blev rånad och knivhuggen.
- Jag kunde inte göra nåt. - Varför gick du hem till honom?
Jag ville beklaga sorgen. Jag trodde att hon var hans fru.
- Vem är du? - Jag är ett offer, precis som du.
Nån har stulit nåt av mig och jag saknar två viktiga saker.
Min bankman Omri Nellas och mina pengar. Jag vill ha tillbaka dem.
- Kan du hjälpa mig med det? - Jag vet inte hur, för jag vet inget.
Vet du vad? Jag tror dig. Det är bara det...
De är känslokallare så du får lov att övertyga dem.
Och om du inte vill sakna fingrar, tår och förmågan att föröka dig-
-så borde du berätta vad du vet.
- Jag vet ingenting. - Det är inte sant.
- Du verkar känna Arthur Watson. - Han är min bror.
Den här dagen blir allt bättre.
- Stanna här. - Vi har ju släppts på fri fot.
- Den här världen är inte säker. - Jag klarar mig rätt bra.
- Riskerar du allt för en tjej? - Hon gav mig sitt nummer.
- Vad är det? - Jag tror att det är nåt bra.
- Hänger du med? - Vi har inte tid. Vi har en plan.
Hon log mot mig. Jag har skräckbilder i huvudet, men i dag log nån åt mig.
Jag vill se om hon gör det igen.
Vänta!
Dash...
Du är allt jag har, broder. Jag låter inget hända dig.
Så Luca Van Zant har din bror? Skurkarnas överhuvud?
- Jag anmäler det. - Tänk efter en stund.
Jag kan mobilisera en insatsstyrka på sex minuter.
Det kan inte jag, men polisen gör bara saken värre.
Din bror kommer att mördas och vi vet inte hur snart.
Dras polisen in så dör han fortare. Vi måste göra på mitt sätt.
Han är min bror. Det är mitt revir. Jag kan få tillbaka honom.
Vid minsta problem ringer jag Blake och sen får du svara på hans frågor.
- Hur gör vi? - Vi pratar med Van Zant.
Han har inget kontor, men de flesta kvällar är han på LaMarsh's.
- Det vet inte polisen. - Det är därför vi inte drar in dem.
- Jag följer med. - Nej.
Jag måste göra det ensam.
Trevligt att göra affärer ihop.
Stig på, mr Watson.
Tack för att jag fick komma.
"Denna natten skall mig lyfta eller bringa djupt på fall."
- Ska det betyda nåt? - Det är Jago.
Othello, femte akten, första scenen. Jag kan klassikerna.
Jag undrade när du skulle komma. De flesta släpps aldrig så här nära.
- De flesta får inte chansen. - Jag har aldrig tagit chanser.
Du är den som alla vill ha nåt av. Det var väl så du lyckades?
Du verkar veta mycket om mig.
Märkligt nog, så vet jag väldigt lite om dig.
Vad är hemligheten? För tre år sen var Arthur Watson okänd.
Nu dominerar du identitetsmarknaden.
- Jag är ekonomisk rådgivare. - Och din bror?
Parkeringsvakt?
Är han fortfarande vid liv? Folk är sällan långlivade kring dig.
Det är det andra sättet att lyckas såsom jag.
- Då pratar vi affärer. - I går hade jag 50 miljoner -
- i säkert förvar på banken under Omri Nellas vaksamma öga.
I dag är han död och pengarna han tvättade åt mig har försvunnit.
Sen dök din bror upp och snokade i Nellas lägenhet.
- Jag har inte tagit pengarna. - Och jag ska tro på det du säger?
- Var är Dash? - Inlåst i mörkret.
Han hålls där som ett fat amontillado om jag inte får tillbaka pengarna.
- Jag har dem inte. - Det ska vi snart försäkra oss om.
- Jag vill återse min bror levande. - Då väntar notan.
Och priset är 50 miljoner.
Jag väntar.
Hur lyckades Omri Nellas stjäla pengarna om han mördades i går?
Vad gör vi? Vi vet varken var pengarna eller Dash är.
Vi måste hitta Nellas mördare. De är det enda vi har att gå på.
Arthur?
Angående det, Vega. Jag har nåt att visa dig.
Hemma hos mig.
De är hemska, men bra. Läser du dödsrunor som inspiration?
- Rätt sjukt. - Jag verkar ha mord på hjärnan.
- Min man tyckte om att teckna. - Vad då?
Berg-och-dalbanor. Riktiga, och inte det virtuella skräpet vi har nu.
Han reste landet runt i jakten på dem och älskade såna med trästommar.
Hur länge har du varit med Aziz?
Kanske för länge.
- Sen din man dog? - Jag sa aldrig att han dog.
Jag gissade. Du hade smärta i rösten när du pratade om honom.
- Kände Aziz din man? - Vi bodde ihop.
- Du sov på en tältsäng i köket. - Hur kan du veta det?
Jag vet mycket mer.
Jag visste vem Omri Nellas var när jag såg honom i den där synen.
- Det har du redan sagt. - Men jag sa inte -
- att jag anlitade folk att hämta kroppen innan polisen dök upp.
- Sjukvårdarna? Var det dina män? - Egentligen Andromedas.
Min kollegas, men... ja.
Mördade du Omri Nellas?
Nej, det var ett slumpbrott.
Men jag mörklade det för att ta mig in på banken med Nellas leg-
- och tömma alla hans konton. Det var jag, Vega.
Jag stal Luca Van Zants pengar. Jag rår för att de kidnappade Dash.
- Hej! Tillbaka redan? - Jag skulle vilja prova lite mer öl.
Okej, det är på gång.
- Vem är din vän? - Min bror Dash.
Vart tänker ni åka i morgon?
Bli inte överraskade. De flesta här är på genomresa.
- Vi har inte bestämt oss. - Nån ö som heter Fiddler's.
Fiddler's Neck? Jag känner till den.
- Se upp för knäppskallarna där. - Vi passar säkert in.
- Vi borde gå. - Du kanske kan hälsa på nån gång?
När du är färdig därborta...
Boyd... Du har fått tillräckligt och borde åka hem.
Långt ifrån. Du borde knäppa blusen och servera stammisarna-
-och inte enbart folk på genomresa.
Strunta i honom.
Den sista farmen har automatiserats och Boyd har förlorat jobbet.
Framställ mig inte som nån patetisk förlorare!
- Det klarar han bra på egen hand. - Ursäkta?!
Jag vill bara dricka min öl.
- Den här är slut. - Arthur, vi borde gå.
Jag går ingenstans. Och du ska inte ta ton mot henne.
Du har rätt. Jag ber om ursäkt.
Vad fan?!
Helt otroligt! Jag sa ju att vi skulle klara oss.
Dash. Är du...?
Du ska lyssna på mig!
Håll käften!
- Varför ska folk alltid slå mig? - För att du förtjänar det.
- Hur kunde du göra så här? - Det är sånt jag gör.
När Van Zant väl saknade pengarna så hade han jagat Nellas spöke.
- Det hade funkat om inte... - Klandrar du Dash?
- Jag klandrar dig. - Det är ditt fel. Du stal pengarna.
- Ge tillbaka dem. - De är röda diamanter i Hong Kong.
Det handlar inte om pengarna. Van Zant tänker bara på sitt rykte.
- Han dödar alla som är inblandade. - Jag med om vi inte kan rädda Dash.
Du tycker att Dash utsätter dig för fara, men det här rår du för.
- Jag kommer att hitta min bror. - Om en timme ringer jag Blake.
- Dina bästisar insatspolisen. - Vad gör du?
Köper mer tid.
- Vem är du? - Nån som är uppmärksam, Cleo.
- Vad gör ni? - Inget. Jag är less på psykot här.
Chefen säger att hans bror förhandlar och vill träffas i morgon.
- Vad ska du med den till? - Bevis på att vi har dig.
- Okej, vi ser dig. - Jag känner mig redan tryggare.
Han heter Malik Aziz, underhuggare till Van Zant. Ingen snäll person.
Inga goda nyheter?
- Var finns pengarna? - De samlar ränta. Var är min bror?
- Vad är det här? - Första avbetalningen.
Låt bli! Dödar du honom så dör Dash.
Det där var dumt gjort.
Nästa paket blir inget finger. Du har till gryningen på dig.
- Det var hon. Servitrisen därinne. - Är du säker? Då måste vi gå in igen.
Nej, vi måste härifrån. Vi räddar inte liv längre.
- Hon kommer att dö! - På grund av dig.
- Mig? - För att du lade dig i.
- Vi måste ta hand om oss själva nu. - Ska vi bara gå vår väg?
- Jag vill att vi alla får en framtid. - Jag skaffar en egen.
- Nej! Har vi inte gjort tillräckligt? - Inte jag.
Snälla, hjälp!
Vi måste sticka. Nu!
Visst ser det litet ut?
Man behöver hela handen som sammanhang.
- Det är... - Jag vet.
- Jag lägger det på is. - Jag ringer Blake.
- Vi vet inte var Dash finns. - Polisen har mer resurser än du.
- Jag åker till Van Zant. - Åker du dit tomhänt så dör du.
Dash är viktigast nu. Jag försöker förhala så gott det går.
Vega... När du träffar honom så får du hälsa att jag är ledsen.
- Och att vi är kvitt. - Vad ska det betyda?
Han förstår.
- Varför är du ensam? Var är Cleo? - Jag är här.
- Vad är det frågan om? - Du sa att det var en olycka.
- Vad har du sagt till henne? - Jag visade bara min konst.
Du sa att du kom hem och hittade honom på det viset.
- Jag sa ju att jag kände igen dig. - Håll käften!
Jag minns berg-och-dalbanan. Den var alltid speciell.
Du mördade honom! Du mördade min man!
Är du galen? Tänker du tro på det här missfostrets kassa teckningar?
Han är väldigt duktig. Han kände till att han målade.
Och berg-och-dalbanan. Hur kunde han veta det?
Hur kunde han?! Jag vill höra sanningen.
- Fick du order av Van Zant? - Hör här...
Jag älskar dig. Lägg ner pistolen.
Ledsen, Aziz. Det kommer inte att hända.
- Cleo, låt bli. - Farväl, Aziz.
Jag hoppas att du lyssnar, Arthur.
Dash...
Dash har skickat ett meddelande. Jag såg ett mord och Dash var där.
Jag tror att det var en signal. Jag har två namn: Malik Aziz...
- Killen från gränden? - ...och Cleo Witcher.
- Jag måste gå. - Låt mig försöka frita Dash först.
För sent.
- Här är Cleo Witchers lägenhet. - Ett familjebolag står i hennes namn.
- De har en lagerlokal. - Skicka adressen så ringer jag Blake.
Polis! Stå still!
Dash! Är du oskadd?
Han hörde mig.
Gör inte illa henne! Hon räddade mitt liv.
Är han oskadd?
Var är Arthur?
- Du är väl inte beväpnad? - Bara med en livstid av sorg.
Sitt.
Vet du vad det här är? Mescal.
Det var populärt innan öknarna slukade de sista agaveväxterna.
Sällsynt nuförtiden. Vi borde ha respekterat planeten mer.
Det är lustigt med respekt.
Det är svårt att få och svårt att behålla i vår värld.
HAN ÄR I SÄKERHET.
Du var mindre outhärdlig när du citerade Shakespeare.
Jag har uppskattat ditt sällskap. Tråkigt att behöva döda dig.
Innan du gör det, så vill jag säga att jag faktiskt respekterar dig.
När jag kom till stan efter PreCrime så var allt en enda oreda.
Du rensade upp, på ditt sätt. Men framgången steg dig åt huvudet.
- Du blev kaxig och lite för girig. - Vad ska det betyda?
- Ingen heder bland tjuvar. - Och det ska du säga?
Jag tänkte inte ge tillbaka pengarna eftersom de aldrig var dina.
Du stal från dina asiatiska kollegor. Lätt fånget, lätt förgånget.
- Vad ska det här föreställa? - Det kallas hämnd.
Du stal från dem och jag stal tillbaka det.
Tror du inte att de dödar dig med? Du dör, precis som jag.
Men jag omsatte pengarna jag stal till röda diamanter-
-som har högt värde i Hong Kong.
Jag gav tillbaka dem till männen här och tog ut ett smärre arvode.
Jag ville vänta tills min bror var i säkerhet. Och nu när han är det...
"Mitt ödes hjul har rullat sin omkrets ut;"-
- "nu har jag stannat här." Kung Lear.
Femte akten, tredje scenen.
Farväl, sir.
Tack för genomgången av Hawkeye- programmet. Det verkar lovande.
- Tack, sir. - Säg Henry.
En sista sak. Inspektör Vega...
Ja, vad är det med henne?
Jag imponeras över hur många våldsbrottslingar hon har gripit.
Hon är bra på sitt jobb. Är ni intresserade av henne?
Jag gillar hur hon löser problem. Hon verkar vara en nytänkare.
Så kan man också se det.
- Du utbildar dem bra. - Tack.
Ärren borde bli små. Plasta bara in det när du duschar.
Ledsen för... Jag vill skaka hand, men...
Ja.
Vi ses.
Inspektören. Det här var roligt.
- Vi gör aldrig om det. - Det skulle uppskattas.
- En avskedskyss? - Vad sägs om en till högerkrok?
Du sa inte nej. Jag hittar ut själv.
Tack, doktorn.
Ni kunde inte vara mer olika.
Du har nog rätt.
Förlåt. Om jag inte hade stoppat dig...
- Jag ska gottgöra dig. - Det hade inte spelat nån roll.
Jag vet att du mår dåligt, Arthur. Men vi har sett värre saker.
Ingen fara. Jag klarar mig.
<DIV Style= "font-family: Arial;font-size: 12pt; font-weight: bold; font-style: normal; color: ♪FFFFFF; text-align: center;"> Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com